DEN STORE MAND
ADGANG FORBUDT
Rosenknop...
FILMJOURNALEN
NEKROLOG: EJEREN AF XANADU
"I Xanadu lod Kublai Khan et prægtigt lystslot rejse..."
Sagnomspundet var det Xanadu, hvor Kublai Khan opførte sit slot.
Næsten lige så sagnomspundet er Floridas Xanadu -
- verdens største private lystanlæg.
Her ved Golfkysten blev et helt bjerg opbygget.
100.000 træer og 20.000 tons marmor indgår i Xanadu-bjerget.
Paladset rummer talløse malerier og statuer -
- Og stene fra mangt et palads.
En samling så stor, at den umuligt kan katalogiseres eller vurderes.
Den kunne fylde ti museer.
Xanadus hus dyr...
Himlens fugle, havets fisk, skovens og junglens dyr...
To af hver... Den største private zoologiske have siden Noahs tid.
Ligesom faraoerne efterlader Xanadus herre sig et stort gravmæle.
Næst efter pyramiderne er Xanadu det dyreste mindesmærke -
- nogen har opført til ære for sig selv.
Den største og mest ejendommelige begravelse i 1941 foregik på Xanadu.
I sidste uge blev Xanadus ejer stedt til hvile.
En magtfuld skikkelse. Amerikas Kublai Khan:
Charles Foster Kane.
For 44 millioner af USA's avislæsere var Kane lige så godt stof -
- som hans egne overskrifter.
Han var den største aviskonge nogensinde.
Det begyndte i denne faldefærdige bygning.
I sin storhedstid ejede Kane 37 aviser -
- to nyhedsbureaurer og et væld af radiostationer. Et imperium!
Kolonialforretninger, papirmøller, ejendomme...
Fabrikker, skove, oceandampere...
Et imperium, hvor der i over halvtreds år flød -
- en endeløs strøm af rigdomme fra verdens tredjestørste guldmine.
Oprindelsen til Kanes formue er velkendt.
En logerende kunne ikke betale på Mary Kanes pensionat i 1868 -
- og efterlod et "værdiløst" skøde på den nedlagte Colorado-mine.
57 år senere afholdt Kongressen en høring...
Walter P. Thatcher, børsbaronen -
- som tit var offer for Kane-pressens angreb på storfinansen -
- ser tilbage.
Mit firma skulle administrere mrs. Kanes nyerhvervede formue.
Hun bad mig blive værge for sønnen, Charles Foster Kane.
Er det ikke rigtigt, at drengen ved den lejlighed -
- overfaldt Dem efter at have slået Dem i maven med en kælk?
Jeg vil oplæse en skriftlig erklæring -
- hvorefter jeg nægter at besvare yderligere spørgsmål.
Mr. Charles Foster Kane er i sit samfundssyn -
- og i sine angreb på amerikanske værdier -
- såsom ejendomsret, initiativ og virkelyst, slet og ret en kommunist.
Selvsamme måned...
Navnet Charles Foster Kane er en trussel mod alle arbejdere.
Han er og har altid været en fascist!
En tredje vurdering...
"Jeg er og vil altid kun være en ting... amerikaner!"
1895-1941. Disse år beskrev han. Mange af årene formede han.
Kane agiterede for én krig og gik imod deltagelse af en anden.
Han vandt valget for mindst én præsident.
Var talsmand for millioner af amerikanere.
Og var hadet af lige så mange.
I 40 år indtog Kanes aviser -
- klare standpunkter i alle aspekter af den offentlige debat.
Ingen politikere undgik, at Kane tog stilling for... eller imod dem.
Ofte tog han stilling for... og derefter imod dem.
Få privatliv var mere offentlige.
Gift to gange, skilt to gange. Først med præsidentens niece -
- Emily Norton, som forlod ham i 1916.
Hun døde i 1918 sammen med deres søn i en bilulykke.
16 år efter sit bryllup, to uger efter skilsmissen -
- giftede Kane sig med sangerinden Susan Alexander.
Til hustru nr. to, operasangerinde Susan Alexander -
- byggede Kane operahuset i Chicago til tre millioner dollars.
Tiltænkt Susan Alexander Kane, halvt færdigt før skilsmissen...
Det stadig ufærdige Xanadu.
Pris: Umulig at vurdere.
I politik... altid forlover, aldrig brudgom.
Skønt Kane styrede masseopinionen -
- vandt han aldrig vælgernes gunst.
Men hans aviser havde magt, 0g en gang var sejren nær.
I 1916 var han uafhængig kandidat til guvernørposten.
Det Hvide Hus var næste lille trin på den politiske karrierestige.
Men pludselig, mindre end en uge før valget...
Nederlaget. Skamfuldt. Forsmædeligt.
GUVERNØRKANDIDAT I ELSKOVSREDE MED "SANGERINDE"
Dermed sluttede Charles Foster Kanes politiske karriere.
I de pressionens første år -
- lukker en af Kanes aviser.
På blot fire år... sammenbrud. 11 af Kanes aviser slås sammen.
Flere bliver solgt... skrottet.
Men USA læser stadig Kanes aviser, og Kane selv var altid godt stof.
- Er det korrekt? - Stol ikke på radio. Læs "Inquirer".
Hvordan betragter De forretningslivet i Europa?
Hvordan jeg betragter forretningslivet i Europa?
Det var svært at få øje på.
- Er De glad for at være hjemme? - Det er jeg altid. Jeg er amerikaner.
Det har jeg altid været. Ellers noget?
Da jeg var journalist, var vi mere rappe.
Kan der blive krig i Europa?
Jeg talte med de ansvarlige ledere fra alle stormagterne.
De er for kloge til at sætte verdens skæbne på spil.
Stol på mig. Der bliver ikke krig.
Kane var med til at ændre verden. Men hans verden hører fortiden til.
Og boulevardpressens konge hører selv en svunden tid til.
Han var alene i sit forfaldne lystslot.
Afsondret. Sjældent besøgt, aldrig fotograferet.
Aviskongen blev ved med at styre sit smuldrende rige.
Forgæves prøvede han at påvirke en nation -
- som ikke længere ville lytte til ham og stole på ham.
I sidste uge skete det uundgåelige.
Døden indhentede Charles Foster Kane.
Det var det. Jeg siger til, hvis vi vil se det igen.
- Nå, mr. Rawlston? - Hvad synes I?
- 70 år af en mands liv... - Det er meget at dække.
Der mangler en indfaldsvinkel.
Vi så kun, at Kane er død. Det har jeg læst i avisen.
Vi vil også vide, hvem han var.
Vent lidt! Hvad var Kanes sidste ord?
Hvad var det sidste, han sagde? Måske fortalte det alt om ham.
Filmen viste os kun en stor amerikaner.
Jamen hvordan adskilte han sig fra for eksempel Ford eller Hearst?
Thompson, en mands sidste ord...
Da Kane døde, sagde han kun ét ord.
"Rosenknop".
Ja, "Rosenknop". Kun det ene ord. Men hvem er hun?
Han var nær blevet præsident.
Han var mere omtalt end nogen anden.
Men på sit dødsleje tænkte han på "Rosenknop". Hvad var det?
Måske en væddeløbshest.
Jamen hvad for et væddeløb var det?
Thompson, vi lader filmen vente en uge eller to.
Find ud af det med "Rosenknop". Kontakt alle, der kendte ham.
Hans forretnings fører... Bernstein.
- Hans anden kone. - Susan Alexander Kane.
- Hun har en natklub. - Tal med dem alle sammen.
Alle, der elskede ham. Alle, der hadede ham som pesten.
- Ja, ikke hele telefonbogen... - Jeg går i gang med det samme.
"Rosenknop"...død eller levende. Det er nok helt ligetil.
Miss Alexander...
- Det er mr. Thompson. - Giv mig en drink til, John.
- Javel... Hvad med Dem? - En whisky sjus, tak.
Hvem har bedt Dem sætte Dem?
- Måske kunne vi tale sammen. - Der tager De fejl.
Kan I ikke lade mig være? Jeg passer jo bare mig selv.
- Bare en lille snak... - Ud med Dem.
- Forsvind! - Undskyld.
Måske en anden god gang.
Gino...
Giv hende en sjus til. Hun vil ikke tale med nogen.
- En dobbelt til? - Ja.
New York City, tak. Courtland 7-9970.
Jeg ringer fra Atlantic City 4-6827.
- Er hun...? - Ja.
Det går over igen. Før hans død talte hun gerne om mr. Kane.
Det er Thompson. Giv mig chefen.
Mr. Rawlston? Hun vil ikke snakke. Mrs. Kane nummer to.
Jeg er i Atlantic City. I morgen besøger jeg Thatcher-biblioteket -
- og læser hans dagbog. Ja, de venter mig.
Og i New York skal jeg træffe Kanes forretnings fører... Bernstein.
Jeg skal nok tale med alle dem, der stadig lever.
- Hør... - John.
Måske kan du hjælpe mig. Har hun aldrig omtalt "Rosenknop"?
"Rosenknop"? Mange tak, mr. Thompson.
Nu, De siger det. Her forleden, da aviserne omtalte det -
- spurgte jeg hende.
Hun havde aldrig hørt om "Rosenknop".
Bestyrelsen for biblioteket har bedt mig gentage betingelserne for -
- at De må se mr. Thatchers private memoirer.
Ja, Jennings.
Jeg kommer med ham nu. De må under ingen omstændigheder -
- citere direkte fra manuskriptet. Det er denne vej.
Jennings...
Tak.
Mr. Thompson, De må forlade lokalet på slaget 16.30.
Og hold Dem til kapitlerne om mr. Kane.
Det er kun dem, jeg er interesseret i... tak.
Fra side 83 til side 142.
Jeg mødte mr. Kane første gang...
...i 1871.
Pas lidt på, Charles. Og bind halstørklædet om halsen.
Vi må hellere give ham besked nu.
Jeg skriver under med det samme, mr. Thatcher.
- I glemmer, jeg er drengens far. - Det bliver, som vi har aftalt.
Kan vi ikke passe vores egen søn, bare fordi vi er kommet til penge?
Som far kan jeg gå rettens vej!
En gæst, der efterlod værdiløse papirer!
Det er også min ejendom, nu hvor de er penge værd.
Hvis Fred havde anet noget, havde de stået i begge vores navne.
Jamen han overdrog dem til mrs. Kane. Bankens beslutning...
Min søn skal ikke ryge i kløerne på en bank!
Ti så stille med det vås.
Banken afgør, hvor drengen skal uddannes og opholde sig...
- Min dreng i kløerne på en bank! - Ti så stille.
Vi bestyrer Colorado-minen, som mrs. Kane er eneejer af.
Hvor skal jeg skrive under?
For sidste gang... Man skulle jo tro, jeg ikke var en ordentlig far...
De og mr. Kane får 50.000 dollars om året, så længe De lever -
- og derefter får den efterladte dem.
- Lad os håbe, det er bedst sådan. - Det er det.
Fortsæt, mr. Thatcher.
Alle øvrige midler forvaltes af banken -
- indtil Deres søn, Charles Foster Kane, fylder 25.
- Så bliver han eneejer. - Charles!
Fortsæt, mr. Thatcher.
Klokken er snart fem. Skal jeg ikke møde drengen?
Jeg har pakket hans kuffert.
Den har stået klar i en uge.
Jeg har skaffet ham en lærer i Chicago.
Charles, kom hellere ind.
Sikke da en flot snemand! Har du selv lavet den?
Jeg tror også, den skal have tænder og bakkenbarter.
- Det er mr. Thatcher. - Goddag, Charles.
- Han kommer ude fra Østkysten. - Charles!
Ja, mor.
Mr. Thatcher tager dig med ud at rejse.
- I skal med nummer 10. - Det er det tog med alle lygterne.
- Skal du med? - Nej, ikke lige med det samme...
- Hvor skal jeg hen? - Chicago, New York.
Og måske også Washington. Ikke sandt?
Gid jeg havde fået sådan en tur som dreng.
- Hvorfor skal ud ikke med, mor? - Vi er nødt til at blive her.
Du skal bo hos mr. Thatcher. Du bliver rig.
Din mor synes... Hun og jeg mener ikke, du skal vokse op her.
En skønne dag bliver du nok Amerikas rigeste mand...
- Du bliver ikke ensom. - Nej da. Det bliver alle tiders.
Giver du mig hånden? Så uhyggelig er jeg da ikke, vel?
Jeg var nær kommet til skade! Man skal ikke slå med en kælk!
Undskyld. Den dreng trænger til en ende fuld.
- Synes du virkelig? - Ja.
Det er derfor, han skal langt væk fra dig.
Nå, Charles.
Glædelig jul.
"Og godt nytår. Lad mig til sidst påminde dig om -"
"- at fra dit 25. år, som nærmer sig -"
"- er du helt uafhængig a f "Thatcher & Co"."
"Desuden råder du over verdens sjettestørste formue."
"Verdens sjettestørste formue..."
"Du har vist ikke forstået, hvor vigtig din position er."
"Jeg vedlægger derfor en liste over alle dine aktieposter."
"Kære mr. Thatcher"... Det er fra mr. Kane.
"Beklager. Jeg er ikke interesseret i guldminer, oliekilder og grunde."
"En ting interesserer mig dog. "New York Inquirer"."
"En lille avis, vi har overtaget. Jeg kommer hjem for at drive den."
"Det kunne være sjovt at drive en avis."
"Sjovt at drive en avis!"
"Transportmonopolet afsløret."
"Transportmonopolet udnytter kunderne."
"Inquirer knuser Transportmonopolet."
"Boligejere nægter at nedrive slum."
"Inquirer vinder slumkrigen."
"Finansverdenen støtter kobber-svindelnummer."
"Kobber-skurkene i retten."
"Den spanske flåde nær New Jersey's kyst."
- Er det sådan, man driver en avis? - Jeg prøver mig bare frem.
Du har ingen beviser for det med den spanske flåde!
Kan De bevise det modsatte? Mr. Bernstein, det er mr. Thatcher.
Leland... Mr. Thatcher, min forhenværende værge.
Vi skjuler intet for vore læsere, og mr. Thatcher er særdeles ihærdig.
Han ser hver en fejl. Læs telegrammet.
"Pigerne skønne i Cuba."
"Kunne sende lange digte om seværdighederne."
"Der er ingen krig på Cuba. Wheeler".
"Kære Wheeler, sørg for digtene, så sørger jeg for krigen."
- Flot, mr. Kane? - Ja, ikke sandt?
Jeg vil tale med dig om din kampagne mod Transportselskabet.
- Har De noget på dem? - Stadig lige studentikos!
Næh, nej. Jeg røg ud a f et hav af universiteter.
Charles, jeg tror, der er noget, du har glemt.
Du er en af hovedaktionærerne i Transportselskabet!
De taler med to forskellige mennesker.
Som Charles Foster Kane, der har 82.364 aktier i selskabet -
- er jeg helt enig med Dem. Charles Foster Kane er en slyngel.
Man burde danne en komite, der kunne boykotte ham.
Jeg bidrager gerne med 1000 dollars.
Men jeg er også redaktør på "Inquirer".
Det er min pligt og, kan jeg betro Dem, min fornøjelse -
- at sørge for, at menigmand ikke bliver plukket af griske slyngler!
Bare fordi der ikke er nogen, der varetager deres interesser.
Og jeg kan også godt betro Dem, at jeg er den rette mand til opgaven.
Jeg har penge og ejendom. Hvis jeg ikke hjælper de mindrebemidlede -
- så gør andre det. Folk uden penge og ejendom.
Jeg så dit årsregnskab i dag. Ærlig talt, min dreng.
Er denne filantropi ikke uklog?
"Inquirer" koster dig en million dollars om året.
Ja. Jeg mistede en million i fjor, og det gør jeg nok igen i år.
Jeg mister nok også en næste år. Hvis det bliver sådan ved -
- må jeg lukke om... 60 år.
I vinteren 1929...
"Hvad angår førnævnte aviser -"
"- afgiver Charles Foster Kane hermed enhver kontrol over disse -"
"- samt de dertil hørende bureauer -"
"- og alle avis- og forlagsvirksomheder."
"Han frasiger sig ethvert krav..."
- Vi er altså gået fallit. - Vi mangler kapital.
Jeg har læst det, mr. Thatcher. Lad mig skrive under og tage hjem.
Du er for gammel til at kalde mig "mr. Thatcher".
De er for gammel til at blive kaldt andet.
De har altid været for gammel.
"Som vederlag herfor -"
"- betaler Thatcher & Co. Charles Foster Kane..."
Mine lommepenge.
Du vil fortsat i rigt mål have kontrol over dine aviser...
Have kontrol... Og vi vil spørge dig til råds.
Depressionen er forbigående.
Du kan nå at dø som en rigere mand end jeg.
Jeg dør rigere, end jeg blev født.
Vi tabte ikke så meget, s0m vi tjente.
Jamen jeres metoder...
Charles, du foretog ikke én eneste investering.
- Du brugte altid pengene til... - Til at købe ting.
Til at købe ting.
Mor skulle have valgt en mindre pålidelig bankmand.
Jeg har altid været ved at kløjes i den sølvske.
Ved De hvad, mr. Bernstein?
Hvis jeg ikke havde været så rig, var jeg måske blevet en stor mand.
Er du da ikke det?
Jeg har klaret det rimeligt alt taget i betragtning.
Hvad ville du gerne have været?
Alt det, som De hader.
Hvabehar?
Klokken er 16.30. Ikke sandt, Jennings?
Det har været særdeles begunstiget. Fandt De, hvad De søgte?
Nej...
- De er da ikke Rosenknop, vel? - Hvabehar?
Og De hedder Jennings. Farvel. Og tak for lån af lokalet.
Travlt? Jeg?
Jeg er bestyrelses formand. Pjat! Hvad vil De vide?
Mr. Bernstein, vi vil gerne vide, hvad hans sidste ord betød.
Det der "Rosenknop"? Måske var det en pige.
Der var rigeligt af dem.
Mr. Kane ville næppe huske et tilfældigt pigebarn på dødslejet...
De er ganske ung, mr... Thompson.
Man husker de særeste ting.
Tag nu for eksempel mig.
Engang i 1896 tog jeg færgen til New Jersey.
På vej ud sejlede vi forbi en anden færge.
Der stod en pige, som var klar til at gå fra borde.
Hun var iført en hvid kjole og bar på en hvid parasol.
Jeg fik kun et kort glimt af hende. Hun så slet ikke mig.
Men der er ikke gået en eneste måned -
- uden at jeg har tænkt på den pige.
- Hvem har De ellers talt med? - Jeg tog ned til Atlantic City.
Til Susie? Tak.
Jeg ringede til hende dagen efter hans død.
Nogen burde jo gøre det. Hun kunne ikke engang komme til tele fonen.
Jeg tager ned til hende igen om et par dage. Angående "Rosenknop"...
Fortæl De bare alt om mr. Kane, som De kan huske.
- De var jo med fra begyndelsen. - Fra før begyndelsen.
Og nu er det efter afslutningen.
- Har De opsøgt andre end Susie? - Nej. Jeg så i Thatchers dagbog.
Den mand var den største kraftidiot, jeg har mødt.
- Han tjente mange penge. - Det er ingen kunst.
Hvis det eneste man vil -
- er at tjene mange penge.
Mr. Kane derimod...
Han var ikke ude efter penge.
Thatcher kunne ikke greje ham. Til tider kunne jeg ikke engang.
De burde tale med mr. Leland.
Han var mr. Kanes bedste ven. De gik i skole sammen.
- Harvard, ikke sandt? - Yale, Princeton, Cornell, Schweiz.
Han blev smidt ud fra mange universiteter.
Mr. Leland var fattig som en kirkerotte.
En af de gamle, rige familier, hvor faderen skyder sig selv -
- og efterlader bundløs gæld.
Han var sammen med mr. Kane og mig -
- den dag, mr. Kane overtog "Inquirer".
Se godt efter, Jedediah.
Den kommer snart til at se helt anderledes ud.
Der er da ingen soveværelser. Det er et bladhus.
Betaler jeg Dem for at sige andet end "hyp"?
- Jedediah? - Efter Dem, mr. Kane.
Undskyld, men jeg...
Velkommen, mr. Kane.
Velkommen til "Inquirer". Jeg er chefredaktør Carter.
- Tak. Det er mr. Leland. - Goddag, mr. Leland.
Vores ny teateranmelder. Det var det, du ville være, ikke?
- Står de op til ære for mig? - For Dem? Nå, mr. Kane! Står?
- Goddag. - Jeg mente, det var en pæn gestus.
Bed dem om at sætte sig ned igen.
Vend blot tilbage til Deres pligter. Jeg kender ikke Deres planer...
Det gør jeg heller ikke. Jeg har ikke nogen planer.
Jeg vil bare udgive en avis.
Mr. Bernstein...
Mr. Carter, det er mr. Bernstein, min forretnings fører.
Goddag, mr. Carter!
- Mr. Carter! - Ja, mr. Bernstein... Kane!
Er det Deres kontor?
Mit lille lønkammer står til Deres rådighed, men...
Jeg forstår ikke...
Jeg agter at bo på Deres kontor, så længe det er nødvendigt.
- Bo her? - Ja, mr. Carter.
Jamen det er en morgenavis!
Der er lukket næsten 12 timer... i døgnet.
Det skal der laves om på. Der er nyheder 24 timer i døgnet.
- 24...? - Ja, netop.
Det er umuligt!
- Jeg er en elendig karikaturtegner! - Ja, hold dig til teaterkritikken.
- Spiser du stadig? - Jeg er stadig sulten.
"Chronicle" har en forsidehistorie om den forsvundne mrs. Silverstone.
Hun er formentlig blevet myrdet. Hvorfor skriver vi ikke om det?
- Vi er ikke en skandalesmøre! - Joseph, jeg er hundesulten!
Mr. Carter..."Chronicle" har en tre-spalters rubrik.
- Hvorfor har vi ikke det? - Nyheden var ikke stor nok.
Mr. Carter...
Hvis rubrikken er stor nok, bliver nyheden det også.
- Mordet på mrs. Silverstone... - Der er intet bevis på mord!
- Naboerne er mistænksomme. - Vi bringer ikke sladder.
Så kunne vi fylde en dobbelt så stor avis.
Mr. Carter, det er det, vi skal gøre fra nu af.
Send Deres bedste mand ud til mr. Silverstone.
Kan han ikke fremvise sin kone, kræver "Inquirer" ham anholdt.
Deres mand kan sige, han er detektiv fra... hovedkontoret.
Hvis Silverstone beder om at se Deres mands skilt -
- kalder Deres mand Silverstone en anarkist.
Så højt, at naboerne kan høre det.
- En anstændig avis kan ikke... - Mange tak for hjælpen. Farvel.
Læs dagens "Chronicle"!
Forsvunden kvinde måske myrdet! Læs alt om det -
- i morgenudgaven af "Chronicle"!
Vi udkommer snart... om kun ti minutter.
Tre timer og halvtreds minutter forsinket... men det lykkedes!
- En spildt dag. - De ombrød avisen fire gange!
Jeg lavede bare lidt om på forsiden.
Der skal noget andet i avisen end billeder og bogstaver.
Jeg må gøre avisen lige så vigtig for newyorkerne som gassen.
- Hvad har du i tankerne, Charlie? - En principerklæring.
Du skal ikke trække på smilebåndet. Jeg har skrevet hele erklæringen.
- Lov ikke noget, De ikke kan holde. - Det her løfte skal holdes.
"Jeg vil forsyne byens borgere -"
"- med et dagblad, der bringer nyheder uden omsvøb."
- "Jeg vil desuden..." - Der er "jeg" igen.
Folk skal vide, hvem der har ansvaret.
"Inquirer" vil fortælle sandheden. Kort, underholdende og ærligt.
"Jeg vil også kæmpe for deres rettigheder som borgere -"
"- og mennesker".
Underskrevet Charles Foster Kane.
- Må jeg få den? - Den skal trykkes. Solly!
- Sæt den her leder på forsiden. - Af dagens avis?
Ja, så vi må jo ombryde den igen, ikke sandt, Solly? Giv dem besked.
Solly, når I er færdige med den, vil jeg gerne have den tilbage.
Jeg vil gerne beholde det stykke papir.
Jeg har på fornemmelsen, at det får stor betydning.
Et dokument -
- som Uafhængighedserklæringen og Forfatningen.
Og min første karakterbog.
PRINCIPERKLÆRING
OPLAG: 26.000
Jeg ved godt, De er trætte, men vi har godt af denne udflugt.
- "Chronicle" er en god avis. - Det er en god idé. Se oplaget.
495.000.
Men se, hvem deres journalister er. De kan sagtens øge oplaget.
Ved De, hvor længe de var om at samle dem? Ty ve år!
Ty ve år? Nå...
For seks år siden så jeg et fotografi a f verdens bedste journalister.
Jeg var som et barn foran en slikbutik.
Men i aften, seks år senere, har jeg fået mit slik... det hele.
Velkommen til "Inquirer"! Send en kopi af fotoet til "Chronicle".
Jeg kan glæde Dem med, at vort sidste oplagstal var 684.000.
- 684.132! - Ja.
Men nu forlader jeg Dem desværre snart.
Jeg skal på ferie i Europa.
Jeg har lovet min læge at tage fri, når jeg kunne. Det kan jeg nu.
Nu, De afgiver løfter...
Der er megen kunst i Europa, som De ikke har købt endnu.
De har lavet statuer i 2000 år, og jeg har kun opkøbt dem i fem.
- Lov mig det! - Det gør jeg.
Mr. Bernstein... De regner vel ikke med, at jeg holder de løfter?
Mine herrer, må jeg bede om Deres udelte opmærksomhed?
Erklærer vi så Spanien krig eller ej?
Jeg sagde:
Erklærer vi så Spanien krig eller ej?
- Det har "Inquirer" allerede gjort. - Din lapsede anarkist!
- Jeg er aldeles ikke lapset. - Jo, du er. Se det slips!
- Lad os høre sangen om Charlie! - Er der skrevet en sang om Dem?
Hvis man køber en pose jordnødder her i byen, skriver de en sang om én.
Godaften, mr. Kane.
Der er en mand, en særlig mand.
For de fattige gør den mand alt, hvad han kan.
Hvem er det som de taler om?
Hvem spreder skræk og rædsel blandt mangen en børskanon?
Hvem elsker røg?. Er glad for spøg.
Hvem ville leve flot, om så han gik bankerot?.
Altid er han en ven så sand.
Nu må I alle sammen vide, hvem han er, den mand.
Hvem er vor ven? Mr. Kane såmænd.
Han vil dog ikke kaldes mister, men blot Charlie Kane.
Er det ikke en pragtfuld fest? Hvad er der i vejen?
Hvem gi'r hver tøs et lille kys?
Og når han lover noget, følger han det helt til dørs.
Hvem giver mad?. Hvem giver sprut?.
Hvem synes, penge de skal bruges til det er helt slut...?
Bernstein, vores nye journalister, som kommer fra "Chronicle"...
Bernstein...
Bernstein, folkene fra "Chronicle"...
Hyldede de ikke dens principper, præcis som de nu hylder vores?
Jo, de er ligesom alle andre.
De passer deres arbejde. De er bare branchens bedste folk.
Står vi for det samme som "Chronicle"?
Nej, bestemt ikke.
Mr. Kane skal nok få dem omvendt i en fart.
Der er naturligvis også risiko for, at de omvender mr. Kane -
- uden at han aner uråd.
Mr. Leland, der er telegram fra mr. Kane!
Mr. Leland! Telegram fra mr. Kane.
Fra Paris!
Kom ind.
Det er godt, han lovede ikke at sende flere... statuer.
Se. Han vil købe verdens største diamant.
- Hvorfor tog De ikke med til Europa? - Havde Charlie så moret sig?
Er jeg en oplæst spradebasse? Er jeg en skinhellig rad?
Er jeg en vindtør skole frøken?
Ja.
De får det samme svar fra mig som fra mr. Kane.
Jeg vidste ikke, Charles samlede på diamanter.
Nej. Han samler på nogen, der samler på diamanter.
Men nu samler han da ikke på statuer.
"Velkommen hjem, mr. Kane. Fra "Inquires" 467 ansatte."
Nu kommer han!
- Du har fået overskæg. - Ja, det ved jeg godt.
- Hvem har "Dagens navne"? - Miss Townsend.
Miss Townsend, det er mr. Charles Foster Kane.
Jeg har været væk så længe, at jeg ikke kender Deres arbejdsform.
Jeg har en lille social bekendtgørelse.
Den skal bare behandles ligesom alt det andet... stof.
Mr. Kane, på alle de ansattes vegne...
Mr. Bernstein! Mange tak, alle sammen.
De må undskylde. Jeg kan ikke tage imod den nu.
Farvel!
Han havde vel nok travlt.
Kom og se!
- Lad os gå hen til vinduet. - Mr. Leland! Mr. Bernstein!
"Mr. og mrs. Monroe Norton meddeler, at deres datter, Emily -"
"- har indgået forlovelse med mr. Charles Foster Kane."
Emily Monroe Norton. Hun er præsidentens niece.
Præsidentens niece? En skønne dag er hun præsidentens hustru.
Men jeg behøver jo ikke fortælle -
- at Emily Norton ikke var "Rosenknop".
- Det fik en trist slutning, ikke? - Det sluttede.
Og så kom Susie.
Og også det fik en ende.
Mr. Thompson, det slog mig...
Denne "Rosenknop", De er så interesseret i...
Måske var det noget, han mistede.
Mr. Kane var en mand, der mistede næsten alt.
Tal med Jed Leland. Han og mr. Kane var ikke altid enige...
Den spansk-amerikanske krig... Der havde mr. Leland nok ret.
Det var mr. Kanes krig. Vi havde egentlig ikke noget at slås for.
Men hvis det ikke havde være for den krig -
- havde vi så haft Panamakanalen?
Bare jeg vidste, hvor mr. Leland var.
Der er efterhånden meget, jeg ikke får at vide. Måske er han død.
Han ligger på Huntington-hospitalet på 180th Street.
- Det siger De ikke. - Han fejler ikke noget. Kun...
Ja... Alderdom.
Det er den eneste sygdom -
- man ikke ser frem til at blive helbredt for.
Jeg husker det hele, unge mand. Det er mit kors.
Hukommelsen er menneskehedens største kors.
Jeg var hans ældste ven, og jeg syntes, han op førte sig som et svin.
Charlie var såmænd ikke brutal. Han gjorde bare nogle brutale ting.
Måske var jeg ikke hans ven. Men i så fald havde han ingen.
Måske var jeg det, man kalder en lakaj nu om stunder.
- De ville fortælle om "Rosenknop". - De har vel ikke en god cigar?
Jeg har en ung læge, som mener, jeg ikke bør ryge.
- Nej, desværre ikke. - Åh! Jeg skiftede emne.
Jeg er da blevet en besværlig gammel støder.
De er reporter. De vil vide, hvad jeg mener om Charlie Kane.
Han havde vel en indre storhed, men han holdt den for sig selv.
Han gav aldrig noget som helst.
Han gav én lidt håndører.
Han havde et generøst sind. Ingen havde så mange meninger.
Men han troede ikke på andet end Charlie Kane.
Han døde uden at tro på noget. Ganske ubehageligt.
Mange af os stiller træskoene uden at tage stilling til døden.
Men noget tror vi da på.
Er De helt sikker på, De ikke har en cigar?
Ja, beklager. Hvad ved De om "Rosenknop"?
"Rosenknop"? Nå, hans sidste ord.
Ja, det læste jeg om i "Inquirer".
Men jeg har aldrig troet på det blad... Ellers noget?
Jeg kan fortælle om Emily. Vi gik på danseskole sammen.
Jeg var meget elegant.
- Nå, det var den første mrs. Kane... - Hvordan var hun?
Som de andre piger på danseskolen. Søde piger.
Emily var bare lidt sødere.
Efter et par måneder så hun og Charlie stort set kun hinanden -
- ved morgenbordet.
Det var et ægteskab ligesom alle andre.
- Hvor er du smuk. - Det kan ikke være rigtigt.
Jeg har aldrig før været til seks selskaber i træk.
- Hvad mon tjeneste folkene tror? - At vi har moret os.
- Skal du på avisen med det samme? - Bladmænd er værre end sømænd.
Jeg forguder dig.
Selv bladmænd skal sove.
Jeg får Bernstein til at udsætte mine møder.
- Hvad er klokken? - Det er i hvert fald sent.
Det er tidligt.
Ved du, hvor længe jeg ventede, da du var på avisen i "ti minutter"?
Hvad laver man på en avis midt om natten?
Min kære... Din eneste konkurrent er "Inquirer".
Jeg ville nu foretrække en rival af kød og blod.
- Så meget er jeg da ikke på avisen. - Det er også det, du skriver.
- Dine angreb på præsidenten. - Onkel John.
Et velmenende fæ, der lader slyngler lede landet. Hele olieskandalen...
Det er ham, der er præsident... ikke dig.
Det må vi gøre noget ved.
Mr. Bernstein sendte en aldeles rædsels fuld gave til den lille.
Den kan ikke stå i barneværelset.
Mr. Bernstein kommer på besøg nu og da.
- Er det nødvendigt? - Ja.
Ærlig talt, Charles. Folk vil jo tro...
Det, jeg giver dem besked på!
- Var han aldrig forelsket i hende? - Han giftede sig af kærlighed.
Kærlighed... Den stod bag det hele.
Derfor gik han ind i politik. Han havde ikke nok i os.
Vælgerne skulle også elske ham.
Han ønskede sig ikke andet end kærlighed.
Det er Charlies livshistorie... hvordan han mistede den.
Forstår De... Han havde bare ingen kærlighed at give.
Han elskede skam Charlie Kane... meget højt.
- Og han elskede vel også sin mor. - Hvad med hustru nummer to?
Susan Alexander?
Ved De, hvad han kaldte hende? Han fortalte mig om hende.
Han sagde, hun var et tværsnit af den amerikanske befolkning.
Men noget må hun jo havet haft.
Men den første aften havde hun kun tandpine, ifølge Charlie.
Hvad griner De ad, unge dame?
- Hvad er der i vejen med Dem? - Jeg har tandpine.
Nå... De har tandpine.
- Hvorfor er det så sjovt? - De er snavset i ansigtet.
Vil De have lidt varmt vand? Jeg bor lige her.
Hvis De vil have lidt varmt vand, må De godt få noget...
...varmt vand.
Jamen så siger jeg mange tak.
- Hjalp det? - Medicinen hjælper ikke.
De skal bare tænke på noget andet.
Værtinden foretrækker, at døren står åben, når jeg har herrebesøg.
- De har sandelig tandpine. - Ja, det tør siges.
Prøv at grine ad mig igen. Jeg er stadig ganske sjov.
- Det vil De jo ikke have. - Jeg vil ikke have, De har tandpine.
- Se på mig. Kan De se det? - Hvad laver De?
Vrikker med begge ører på en gang.
Ja, smil.
Jeg brugte to år i verdens bedste kostskoler på at lære det.
Ham, der lærte mig det, er præsident i Venezuela.
Ja, sådan!
- Er det en giraf? - Nej.
Det er det garanteret.
En elefant!
Det skal forestille en hane.
Hvor kan De mange kunster. De er ikke tryllekunstner, vel?
- Nej. - Det var min spøg.
- Ved De ikke, hvem jeg er? - Mr. Kane. Men jeg er så uvidende.
Jeg har sikket tit hørt Deres navn.
De kan lide mig, selv om De ikke ved, hvem jeg er.
De har været alle tiders.
Jeg ved ikke, hvad jeg skulle have gjort uden Dem.
Jeg havde tandpine, og jeg kender ikke så mange.
Jeg kender for mange. Vi er vist begge to ensomme.
Ved De, hvad jeg skulle, før jeg ødelagde min bedste søndagshabit?
- De har garanteret en masse tøj. - Det var min spøg.
Jeg skulle ud til Western Manhattan pakhus... for at finde min ungdom.
Min mor døde for år tilbage.
Og hendes ejendele blev opmagasineret derhjemme.
Jeg fik dem sendt hertil. I aften ville jeg have set på dem.
Taget på en rejse gennem minderne.
Jeg har et par aviser. Hvad laver De? Hvor gammel var det, De var?
- Det har jeg ikke fortalt. - Nej. Så havde jeg jo ikke spurgt.
- Jeg er ret gammel. 22 til august. - Hvad laver De?
Arbejder i en musikforretning. Jeg er bestyrer i nodeafdelingen.
- Er det dét, De vil lave? - Jeg vil helst være sangerinde.
- Det ville min mor have. - Hvad er der sket med sangen?
Mor mente, at jeg skulle synge opera.
Jeg har bare ikke stemmen til det. Men... De ved, hvordan mødre er.
Ja...
- Har De et klaver? - Et klaver?
- Ja, der står et i dagligstuen. - Vil De synge for mig?
- Det vil De da ikke høre. - Jo, jeg vil.
- De har vel ikke stadig tandpine? - Nej, den er forsvundet.
Godt...
Så lad os gå ind i dagligstuen.
Kun én kan dæmme op for Jim Getty's' politiske dominans.
Nemlig Charles Foster Kane!
Arbejdernes forkæmper, den næste guvernør i denne stat, som kun...
...har et enkelt mål: At vise -
- hvor uredeligt, ja, forbryderisk, Jim Getty's' politiske apparat er.
Han har denne stats regering i sin hule hånd!
Jeg har ikke afgivet nogen valgløfter.
For indtil for ny lig havde jeg ikke noget håb om at blive valgt.
Men nu har jeg mere end et håb.
Og Jim Gettys har ikke en ærlig chance.
Samtlige prøvevalg... samtlige meningsmålinger -
- viser, at jeg bliver valgt.
Så nu kan jeg tillade mig at give nogle løfter.
Arbejderen -
- og barnet på samfundets bund ved, at jeg vil tale deres sag.
Og den hæderlige, menige borger ved -
- at jeg vil gøre alt for de underprivilegerede -
- de underbetalte og de underernærede!
- Mor... Er far guvernør? - Ikke endnu.
Jeg ville gerne komme med løfterne nu -
- men jeg har travlt med at sikre mig, at jeg kan holde dem.
Men en ting lover jeg.
Og Jim Getty's ved, jeg holder mit løfte.
Min første handling som guvernør -
- bliver at udnævne en særlig anklager -
- der skal rejse tiltale mod og domfælde -
- Jim W. Getty's!
Flot tale, mr. Kane.
I dag ville De vinde med 100.000 stemmer.
Dav, min dreng.
Nu ved Getty's, det er alvor. Kunne du lide din fars tale?
Jeg sad i logen. Jeg kunne høre det hele.
Glimrende tale.
- Skaffer De en taxi? - En taxi? Jamen jeg troede...
Jeg sender vores dreng hjem i bilen.
- Farvel, far. - Farvel, min dreng.
Emily...
Hvorfor sendte du Junior hjem?
Jeg må bede dig om at følge med mig.
- Hvad drejer det sig om? - Måske intet. Det vil jeg opklare.
- Hvor skal du hen? - Til West 74th Street nr. 185.
Du er velkommen til at følge med.
Jeg følger med.
Jeg anede ikke, du havde en sådan sans for melodrama, Emily.
Kom indenfor, mr. Kane.
Charlie...
Han tvang mig til at skrive det brev til din kone!
Han har sagt de frygteligste...
Mrs. Kane...
Der er næppe nogen, der vil præsentere os.
Jeg er Jim Getty's.
Jeg fik miss Alexander til at sende Dem brevet.
- Hun ville ikke, men hun gjorde det. - Han kom med grusomme trusler...
Jeg har stor lyst til at brække nakken på Dem.
Måske kan De, måske kan De ikke.
Det forklarer ikke indholdet af dette brev.
"...alvorlige følger for mr. Kane, Dem og Deres søn..."
- Hvad betyder det, miss...? - Susan Alexander. De må ikke tro...
- Hvad betyder dette brev? - Jeg fik hende til at sende det.
- Hvis du ikke kender den herre... - Jeg er ingen herre.
Deres mand gør sig bare morsom. Jeg ved ikke, hvad en herre er.
I mine øjne er en herre...
Hvis jeg var avisejer og var uenig med en politiker, så ville jeg kæmpe!
Men jeg ville ikke lade hans børn se tegninger af ham i en fangedragt!
- De er en gemen forbryder. - Nu taler vi om, hvad De er!
Mrs. Kane, jeg slås for livet. Ikke kun mit politiske liv.
Jeg giver ham en chance. Han havde aldrig givet mig nogen.
Hvis ikke Kane bliver så s y g, at han må trække sig et par år -
- så står historien om ham i samtlige aviser på mandag.
- Hvilken historie? - Den om ham og miss Alexander.
- Der er ikke nogen... - Hold kæft!
Det kommer til at se grimt ud. Skal jeg give dem bevismaterialet?
Jeg håber, vi slipper for en skandale... for min egen sky Id.
- Og for Deres sky Id. - Jamen hvad med mig?
Han sagde, at mit navn og rygte blev ødelagt!
Du kan vist kun gøre én ting. Beslutningen er truffet for dig.
- Vælgerne i denne stat... - Jeg er ikke interesseret i dem.
- Jeg er interesseret i vores søn. - Hvis de skriver...
Det gør de ikke.
Godnat, mr. Getty's.
Kommer du, Charles?
Nej.
Jeg bliver her.
Jeg kan klare mig alene.
Tænk dig nu om. Ellers er det måske for sent.
Til hvad?
Vil du og denne... tyveknægt fravriste mig vælgernes gunst?
Du har andet at tænke på. Skal din søn læse om dig i avisen?
Det er kun en, der træffer mine beslutninger, og det er mig.
Du har besluttet dig... for længst.
- De er dummere, end jeg troede. - Vi har intet at tale om.
Ud! De kan skrive til mig fra fængslet!
Enhver anden ville tage ved lære af det her.
Men De skal bruge mere end én lærestreg... og det får De.
De skal ikke være bekymret for mig.
De skal ikke være bekymret for mig!
Jeg er Charles Foster Kane!
Jeg er ikke en forbryderisk politiker, der vil undgå -
- at blive straffet for sine forbrydelser!
Getty's! Jeg sender Dem i Sing Sing!
- Har De en vogn, mrs. Kane? - Ja tak.
Godnat.
GUVERNØRKANDIDAT I ELSKOVSREDE MED "SANGERINDE"
- Avis? - Nej tak.
Han er allerede bagud med en million stemmer...
- Der er ingen anden udvej. - Denne her?
KANE TABTE VALGFUSK?
Ja.
Nå... godnat.
- Kan jeg...? - Nej tak, mr. Bernstein.
Gå hellere hjem og få noget søvn.
I lige måde.
Godnat, mr. Kane.
- Godaften, Jedediah. - Jeg er fuld!
Hvis du har drukket dig mod -
- til at tale med mig om miss Alexander -
- så kan du lige så godt lade være.
Jeg er ikke interesseret.
Jeg har svigtet fremskridtets hellige sag, ikke?
Hvis folket vil have det sådan, så bliver det sådan.
Folket foretrækker Jim Getty's...
Du snakker om "folket", som om det er din ejendom.
Du har altid talt om at give folket dets rettigheder.
Som om friheden er en gave -
- man kan belønne folket med. Kan du huske "arbejderen"?
Jeg drikker mig også fuld...
- Hvis det hjælper... - Nej. Du bliver aldrig fuld.
Du skrev meget om arbejderen.
Nu kaldes det "arbejderbevægelsen".
Og det vil du ikke bryde dig om.
For arbejderen betragter ikke sine rettigheder som dine nådegaver.
Når dine kære underprivilegerede står sammen...
Så får de mere end dine privilegier. Jeg ved ikke, hvad du vil stille op.
Du kan sejle ud til en øde ø -
- og herske over abekattene.
Bare rolig. Der er nok nogle af dem -
- der råber op, når jeg dummer mig.
- Så heldig er du måske ikke. - Du er ikke særlig fuld.
Du kan da være ligeglad. Du er ligeglad med alt andet end dig.
Du vil bare overbevise folk om, at du elsker dem så højt -
- at de også skal elske dig... på dine betingelser, vel at mærke.
Kærligheden skal følge dit regelsæt.
Jeg vil arbejde på avisen i Chicago.
Du sagde selv, de søger en teateranmaser... anmelder.
Jeg er fuld.
Jeg vil til Chicago.
Vi kan ikke undvære dig her.
- Så må jeg indgive min... - Rejs du bare til Chicago.
Jeg må hellere prøve at drikke mig fuld.
Chicago er ikke din kop te.
Vinden brøler ind fra søen, og de kender ikke hummer a la New berg.
- Er lørdag otte dage i orden? - Som du vil.
Skål for kærlighed på mine betingelser.
De eneste betingelser, man kender...
Sine egne.
KANE GIFTER SIG MED "SANGERINDE"
Mr. Kane, jeg kommer fra "Inquirer"!
- Er De færdig med politik? - Det er snarere omvendt, unge mand.
- Vi bliver operastjerne. - Skal De synge på Metropolitan?
- Det kan De tro! - Ellers bygger Charlie et operahus.
Det bliver ikke nødvendigt.
KANE OPFØRER OPERAHUS
- Tager mr. Leland teateromtalen? - Ja, og vi tager nyhedsdækningen.
- Hvad med musikanmeldelsen? - Den er færdig.
Mr. Mervin har skrevet en flot anmeldelse.
- Begejstret? - Naturligvis.
- Mr. Bernstein... - Mr. Kane.
Her ser jo nydeligt ud. Er musikanmeldelsen på forsiden?
Ja, men der mangler stadig en anmeldelse. Teateranmeldelsen.
Teateranmeldelsen. Det er mr. Leland, ikke?
Jo... Vi venter på den.
- Hvor er han? - Derinde, mr. Kane.
Mr. Kane.
Mr. Kane...
Mr. Leland og mr. Kane -
- har ikke talt sammen i årevis.
- De tror vel ikke...? - Jeg tror ikke noget.
De må have mig undskyldt.
Luk døren.
Han har aldrig før drukket. Så havde vi opdaget det.
Hvad har han skrevet... i anmeldelsen?
"Miss Susan Alexander, en køn, men aldeles talentløs amatør..."
"...indviede den nye Chicago-opera i op førelsen af..."
Jeg kan stadig ikke udtale det navn.
"Det er heldigvis ikke mig, der skal anmelde hendes sang."
"Om hendes optræden kan man ikke sige andet..."
- Fortsæt. - Der er ikke mere.
"Om hendes optræden kan man ikke sige andet -"
"- end at det efter undertegnedes mening er ny bundrekord."
- Det så jeg ikke. - Det er også mig, der dikterer det.
Hent en skrivemaskine til mig.
Jeg skriver mr. Lelands anmeldelse færdig.
Dav med dig, Bernstein...
- Dav. - Goddag, mr. Leland.
Hvor er min anmeldelse? Jeg skal skrive den færdigt.
Mr. Kane skriver den for Dem.
Charlie?
Er Charlie her?
Han pynter vel på den.
Jeg tænkte nok, jeg ikke slap af sted med det.
Mr. Kane afslutter den, som De begyndte den.
Han skriver en dårlig anmeldelse, som De ønskede.
Så blev De så klog.
Goddag, Jedediah.
Goddag, Charlie. Jeg vidste ikke, vi var på tale fod.
Vi er skam på tale fod.
Du er fyret.
Alle kender historien, mr. Leland. Men hvorfor gjorde han det?
De kender ikke Charlie. Han afsluttede kun anmeldelsen -
- for at bevise, han var ærlig. Han ville altid bevise noget.
Og Susies operakarriere... Der skulle han også bevise noget.
Ved De, hvordan rubrikken lød dagen før valget?
Guvernørkandidat i elskovsrede med citat sangerinde, citat slut.
Han ville fjerne citationstegnene. Frøken!
For fem år siden skrev han til mig fra det dér landsted...
Shangri-La? El Dorado? Hvad hedder det nu?
Ja ja. Xanadu. Jeg vidste det godt.
Den regnede De ud. Jeg er alligevel ret gennemskuelig.
Jeg besvarede ikke brevet. Det skulle jeg måske have gjort.
Han var nok ganske ensom nede i sit Colosseum.
Han blev aldrig færdig med det... Han blev aldrig færdig med noget.
Bortset fra min anmeldelse. Han byggede hytten til hende.
- Det må da have været kærlighed. - Verden skuffede ham.
Derfor byggede han sin egen verden. Et monarki.
I hvert fald noget, der var større end en opera. Frøken!
Jeg kommer nu.
Hør her. De kan gøre mig en tjeneste.
Kig ind i tobaks forretningen og køb mig et par gode cigarer.
En er nok.
Da jeg var ung, sagde man, sygeplejersker var smukke.
Det var lige så stor en løgn dengang som nu.
Glem nu ikke de cigarer. Pak dem ind -
- så de ligner tandpasta. Ellers bliver de konfiskeret.
Den unge læge er fast besluttet på at holde mig i live.
De skal bare snakke.
Fortæl alt, hvad der falder Dem ind om Dem og mr. Kane.
Der er meget af det, De ikke ville bryde Dem om at høre.
Jeg tror ikke, jeg skulle have sunget for Charlie, første gang vi mødtes.
Jeg fik sunget meget bagefter.
Først sang jeg hos sanglærere.
100 dollars i timen. Det fik lærerne.
- Hvad fik De? - Ingenting. Kun sangtimer.
- Han giftede sig da med Dem. - Jamen først, da løbet var kørt.
Da det stod i avisen, og han tabte valget og blev skilt.
Han var betaget af min stemme. Derfor byggede han operaen.
Jeg havde ikke lyst til at synge. Det var hans på fund.
Det hele var hans på fund.
Undtagen at jeg forlod ham.
Husk det nu...!
De skal ikke være nervøs. En gang til. Staccato!
Se på mig, kære mrs. Kane.
Få din røst ud af din hals.
Tonen skal helt frem i din mund.
Se på mig. Luk øjnene op.
Mellemgulv!
De synger falsk!
Nogle kan synge. Andre kan ikke.
Håbløst!
Det er ikke Deres opgave at vurdere mrs. Kanes talent.
De skal træne hendes stemme, señor Matiste.
- Vær venlig at fortsætte. - Jamen mr. Kane...
Jamen jeg bliver til grin. Folk vil jo tro...
Er De bange for, hvad folk vil tro? Måske kan jeg hjælpe Dem.
Jeg er ekspert i, hvad folk vil tro.
Aviserne, for at tage et eksempel... Jeg ejer adskillige af dem.
Bare rolig, min ven. Señor Matiste skal nok komme til fornuft.
- Hvordan kan jeg overbevise...? - Det kan De ikke.
Fortsæt bare, skat.
Jeg tænkte nok, jeg kunne få Dem overtalt.
Nej, nej og atter nej!
Det er jo aldeles rædselsfuldt!
Han er aldeles ikke din ven! Venner skriver ikke den slags!
Lad gå med, at de andre aviser rakker mig ned.
Men at "Inquirer" skal ødelægge min debut...!
- Nu skal jeg. - Sådan er mine venner ikke.
Men jeg er ikke så fornem som dig. Jeg har aldrig gået på fine skoler.
Fra mr. Leland. Det skulle afleveres personligt.
Er der noget fra ham?
Charlie!
Og dig...! Du er ikke rigtig klog!
Sende ham en fyreseddel med en check på 25.000 dollars!
Kalder du det en fyring?!
Du sendte ham en check på 25.000 dollars, ikke?
Jo.
Jeg sendte ham en check på 25.000 dollars.
Hvad er det?
- Principerklæring. - Hvad?!
Hvad er det?
- Det er en antikvitet. - Du er vel nok morsom, hvad?
Men du skal ikke gøre dig morsom over min karriere længere!
- Jeg har aldrig haft lyst til det! - Du bliver ved med at synge.
- Jeg vil ikke latterliggøres. - Vil du ikke latterliggøres?
Hvad med mig? Det er mig, der synger! Mig, der må stå for skud!
- Hvorfor lader du mig ikke være? - Jeg har mine grunde, Susan!
Du kan åbenbart ikke forstå det! Jeg forklarer dig det ikke igen!
Du bliver ved med at synge.
Tilkald doktor Corey.
Hun er frisk igen om et par dage.
Jeg begriber ikke, at mrs. Kane kunne tage sådan fejl.
Doktor Wagners sovetabletter var i et større glas.
Prøverne på den nye opera må have været for hårde for hende.
Ja, uden tvivl.
- Gør det ikke noget, jeg bliver her? - Nej, slet ikke.
Sygeplejersken må også hellere blive. Godnat, mr. Kane.
Charlie...
Jeg kunne ikke få dig til at forstå, hvordan jeg havde det.
Men jeg kunne ikke synge mere.
Du ved ikke, hvordan det er -
- når publikum ikke kan fordrage én.
Det er der, man skal tage kampen op.
Som du vil.
Du behøver ikke kæmpe imod dem længere.
Det er værst for dem.
Hvad laver du?
Lægger puslespil?
Hvad er klokken?
- 23.30. - Hvad med New York?
- Hvad er klokken i New York? - 23.30.
Om aftenen?
- Den første avis er gået i pressen. - Jamen det var da vidunderligt!
23.30. Forestillingerne slutter. Folk tager på natklub og restaurant.
Men ikke os. For vi bor på et slot.
- Du ville jo gerne bo på et slot. - Man bliver skør af at bo her.
Der er ingen at tale med. Ingen at more sig med.
En kæmpemæssig park kun med statuer. Jeg er ensom!
Vi har lige lagt hus til halvtreds af dine venner.
Kig efter i vestfløjen. Der er nok en snes af dem tilbage.
Du laver sjov med alting.
Charlie, jeg vil til New York. Jeg er træt af at være værtinde.
Sig nu ja, Charlie.
Charlie! Sig nu ja!
Dette er vores hjem.
Jeg har ikke lyst til at tage til New York.
Hvad laver du?
Hvordan kan du huske, om du har lagt dem før?
Det er da langt bedre end at samle på statuer.
Ja, det er muligt, der er noget om snakken.
- Men det bliver en vane. - Jeg gør det, fordi jeg kan lide det!
Jeg synes, vi skal tage på udflugt i morgen.
Vi kan invitere folk til at overnatte i Everglades.
Invitere?! Du beordrer dem til at sove i telt!
Hvad skal de med telte, når de har et rart værelse med bad?
Jeg synes, vi skal tage på udflugt i morgen.
Du giver mig aldrig noget, jeg bliver rigtig glad for.
Ja, vist giver du mig gaver, men de betyder ikke en døjt for dig.
Du sidder i et telt, skat. Du er ikke hjemme.
Jeg kan godt høre, uden at du råber.
Hvad er forskellen på at forære mig et armbånd -
- og købe en statue, du aldrig ser? Penge betyder intet for dig.
Du giver mig aldrig noget, du selv er glad for.
- Susan, hold så op. - Nej, jeg vil ej!
Du har aldrig givet mig noget!
Du prøvede bare at bestikke mig til at give dig noget!
Jeg elsker dig jo.
Nej. Du vil have mig til at elske dig!
"Jeg er Charles Foster Kane. Du kan få lige, hvad du vil have."
"Men du skal elske mig!"
Du skal ikke sige, du er ked af det.
Jeg er ikke ked af det.
Mr. Kane... Mrs. Kane ønsker at tale med Dem.
Marie har hjulpet hende med at pakke siden i morges.
Sig til Arnold, at jeg er klar. Bed ham hente kufferterne.
Er du gået fra forstanden?
Alle gæsterne opdager det. Du har pakket, fået bilen kørt frem.
Og forladt dig. Selvfølgelig opdager de det.
Jeg siger kun farvel til dig, men det kan ikke holdes hemmeligt.
Du får ikke lov til at rejse.
Farvel, Charlie.
Susan...
Du må ikke forlade mig.
Du må ikke, Susan.
Fra nu af skal du nok få det, som du vil have det.
Ikke som jeg tror, du vil have det, men som du vil have det.
Du må ikke rejse.
Det kan du ikke gøre mod mig.
Nå, sådan. Det er dig, det går ud over?
Det handler slet ikke om mig, og hvad det betyder for mig.
Kan jeg ikke gøre det mod dig?
Jo, jeg kan.
- Og jeg mistede alle mine penge. - Det har været nogle hårde år.
Næh, ikke for mig. Jeg mistede bare alle mine penge.
- Skal De ned til Xanadu? - Ja. Vi skal fotografere det hele.
- Det er jo et billedblad. - Snak med Raymond, butleren.
Han kender alle hemmelighederne.
Jeg har nu lidt ondt af mr. Kane.
Tror De ikke, jeg har det?
Der kan man bare se. Det er allerede morgen!
En dag må De fortælle mig Deres livshistorie.
"Rosenknop"?
Det ved jeg alt om. Hvor meget vil De betale?
1000 dollars?
Udmærket.
Jo, nu skal De høre.
Sommetider op førte han sig underligt.
Han fik nogle skøre indfald.
Jeg styrede huset for ham i 11 år, så jeg ved, hvad jeg taler om.
"Rosenknop"...Som sagt op førte den gamle sig underligt.
- Men jeg kunne godt tøjle ham. - Var han besværlig?
Ja, men jeg kunne tøjle ham. For eksempel da konen forlod ham.
Rosenknop...
Aha... Og det er alt, hvad De ved om "Rosenknop"?
Ja. Jeg hørte ham også sige det den anden gang.
Han sagde bare "Rosenknop" -
- og så tabte han glaskuglen på gulvet.
Han sagde ikke mere, så jeg vidste, han var død.
Han sagde så meget vrøvl.
- De er sentimental, hvad? - Både ja og nej.
- Det er ikke 1000 dollars værd. - De kan bare spørge videre.
Vi rejser, når vi har taget billeder.
Toget standser, når signalet er oppe.
Men de venter ikke på nogen. Ikke længere.
Engang ventede de hele dagen, hvis mr. Kane sagde, de skulle.
Vi må af sted.
- Må vi komme ned nu? - Ja, skynd jer lidt. Vi skal af sted.
Hvad tror De, det hele er værd, mr. Thompson?
Mange millioner... hvis nogen vil have det.
- Han fik det da bragt til USA. - Hvad er det?
- Endnu en Venus. - 25.000!
- Dyrt for en dame uden hoved! - Er bankerne på spanden?
- De skal nok få pengene ind. - Han kasserede aldrig noget.
"Velkommen hjem, mr. Kane. Fra "Inquires" 467 ansatte."
Et komfur fra Mary Kanes bo. Værdi: To dollars.
Det hele skal med.
- Han ragede alt til sig. - En rigtig skade.
- Se. Et puslespil. - Dem er der mange af.
Der er også et burmesisk tempel og tre spanske lofter.
Hvis man lagde det hele sammen. Slotte, malerier, legetøj...
Hvad ville det så vise?
- Charles Foster Kane? - Eller "Rosenknop". Hvad, Jerry?
- Hvad er "Rosenknop"? - Hans sidste ord.
- Fandt du ud af betydningen? - Nej.
- Hvad fandt du ud af om ham? - Ikke særlig meget.
Vi må hellere komme af sted.
- Hvad har du egentlig lavet? - Leget med et puslespil.
"Rosenknop" ville sikkert have forklaret det hele.
Nej, det tror jeg ikke.
Mr. Kane fik alt, hvad han ønskede sig, og mistede det igen.
Måske var "Rosenknop" noget, han ikke fik, eller mistede.
Men det ville ikke forklare noget.
Et enkelt ord kan ikke blotlægge et helt liv.
"Rosenknop" er nok bare en brik i et puslespil.
En brik, der mangler.
Nå...
Kom så.
Ellers når vi ikke toget.
Smid skidtet ind.
ROSENKNOP
ADGANG FORBUDT
De fleste hovedrolleindehavere debuterer på film i "Den store mand".
Mercuryteatret er beærede over at præsentere dem.